Шановні читачі! Триває набір матеріалів до чергового випуску журналу № 8 (2026).
БАР’ЄРИ СОЦІАЛЬНОЇ КОМУНІКАЦІЇ СТУДЕНТІВ ЗВО
У статті здійснено спробу проаналізувати бар’єри соціальної комунікації серед студентів закладів вищої освіти (ЗВО). В умовах стрімких соціальних, технологічних та освітніх трансформацій, ефективна комунікація є критично важливою як для успішної академічної діяльності, так і для формування професійних та соціальних компетентностей майбутніх фахівців. Метою роботи є ідентифікація, аналіз основних перешкод, що виникають у процесі міжособистісної та групової соціальної комунікації студентів, а також визначення їхнього впливу на психологічний комфорт та навчальний процес.
Авторське право (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ТА РОЗШИРЕННЯ МОЖЛИВОСТЕЙ ГЕНЕАЛОГІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ
У дослідженні проаналізовано вплив інноваційних технологій на розширення можливостей генеалогічних досліджень. Розглянуто цифровізацію архівних, документів генеалогічного характеру, вклад FamilySearch International та державних архівів України у створення цифрового фонду генеалогічної документації, презентацію генеалогічної інформації у соціальних мережах, можливості автоматичного зчитування рукописів і краудсорсингові моделі індексування.
РОДИННА ПАМ’ЯТЬ ЯК ЗАСІБ РЕПРЕЗЕНТАЦІЇ ЛОКАЛЬНОЇ ІСТОРІЇ У ДОКУМЕНТАЛЬНОМУ СЕРІАЛІ «БАБА ЄЛЬКА»
У статті здійснено спробу проаналізувати родинну пам’ять, як засіб репрезентації локальної історії на матеріалі документального серіалу «Баба Єлька» (2018–2024 рр.). Авторка доходить висновку, що родинна пам’ять у межах даного проєкту постає важливим засобом збереження та трансляції досвіду, а також універсальним інструментом, що надає водночас і тему, і форму для майбутнього втілення.
ЗАРУБІЖНА УКРАЇНІКА У ЦДАЕА: СТРУКТУРА ТА ЇЇ ОСОБЛИВОСТІ
У статті здійснено спробу проаналізувати структуру та особливості зарубіжної україніки, що зберігається у Центральному державному аудіовізуальному та електронному архіві. На прикладі окремих одиниць зберігання автор робить поверхневий огляд зарубіжної україніки та описує їх джерельний потенціал. Було здійснено спробу класифікації документів для подальшої ідентифікації до комплексу зарубіжної україніки та уведено у науковий обіг окремі одиниці зберігання.
КНИГАРНЯ ЯК ПРОСТІР ПАМ’ЯТІ НАЦІОНАЛЬНОГО НАРАТИВУ ПРО ВІЙНУ
Меморіальна книгарня як новий культурний феномен в Україні постала у відповідь на виклики повномасштабної війни, що вимагає формування сучасної мови пам’ятання. Книгарня «Герої» у Вінниці — перша в Україні книгарня-меморіал, створена на честь загиблого військового та філолога Миколи Рачка. У статті розглянуто її значення як простору культурної, освітньої та громадської взаємодії, де поєднується функція поширення книги з місією вшанування загиблого воїна. Її діяльність поєднує традиційні форми книжкової комунікації з практиками збереження пам’яті: проведенням подій, формуванням екскурсного наративу, підтримкою громадських ініціатив, створенням символічних практик, таке як екслібрис, полиця пам’яті, авторські підписи. Показано, як такі простори інтегрують пам’ять у повсякденність і сприяють формуванню нової культури вшанування жертв війни та стають важливими елементами документальної комунікації та локальної ідентичності, а також відкривають перспективи подальших досліджень у межах книгознавства й студій пам’яті.
ОПТИМІЗАЦІЯ БІБЛІОТЕЧНО-ІНФОРМАЦІЙНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ КОРИСТУВАЧІВ З ОСОБЛИВИМИ ОСВІТНІМИ ПОТРЕБАМИ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
У статті обґрунтовано необхідність і можливості оптимізації бібліотечно-інформаційного обслуговування осіб з особливими освітніми потребами у час цифрової трансформації. Розглянуто роль сучасних інформаційних технологій, універсального дизайну і асистивних технологій у забезпеченні безбар’єрного доступу до бібліотечних ресурсів. Проаналізовано наявний стан цифрової доступності бібліотек згідно з рекомендаціями WCAG на прикладі досліджень українських і зарубіжних науковців. Виявлено типові проблеми: недостатня цифрова компетентність працівників, фрагментарність впровадження інклюзивних сервісів, брак устаткування і фінансування. Запропоновано шляхи оптимізації: регулярні аудити доступності цифрових ресурсів, навчання персоналу, впровадження універсального дизайну, залучення асистивних технологій екрани зі спеціальним програмним забезпеченням, сканери тексту, брайлеві пристрої, звукові системи та активну співпрацю з організаціями інвалідів. Показано, що бібліотеки мають провідну роль у впровадженні інклюзивних цифрових послуг, а системна оптимізація забезпечить рівний доступ до знань усім категоріям користувачів.
ІНТЕРНЕТ-МАРКЕТИНГ ЯК КЛЮЧОВИЙ ІНСТРУМЕНТ ПРОСУВАННЯ СУЧАСНИХ ПРОДУКТІВ І ПОСЛУГ
У статті розглянуто інтернет-маркетинг як ключовий інструмент просування сучасних продуктів і послуг у контексті інформаційно-комунікаційного середовища. Проаналізовано сучасні наукові підходи до визначення сутності та структури інтернет-маркетингу, зокрема його взаємозв’язок із цифровим маркетингом і соціальними комунікаціями. Здійснено систематизацію етапів реалізації маркетингових стратегій у цифровому просторі: аналітика аудиторії, формування контент-стратегії, вибір каналів комунікації, застосування інструментів просування та оцінювання ефективності. Особливу увагу приділено ролі соціальних мереж як середовища масової індивідуалізації комунікацій і взаємодії бренду зі споживачем. У роботі підкреслено міждисциплінарний характер інтернет-маркетингу, що поєднує економічні, лінгвістичні та комунікаційні аспекти. Автор робить висновок, що інтернет-маркетинг виступає не лише технічним, а й комунікаційно-смисловим інструментом побудови взаємин між бізнесом і аудиторією, сприяючи формуванню довіри, лояльності та сталого розвитку бренду.
ПРОЄКТ «Е-АРХІВ» ЯК ІННОВАЦІЯ ПРОЦЕСУ ЦІФРОВІЗАЦІЇ АРХІВНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ
У статті розглянуто проєкт «е-Архів» як ключову інновацію цифрової трансформації архівної системи України. Показано, що створення єдиного електронного середовища накопичення, зберігання та пошуку архівних документів сприяє відкритості державного управління, спрощує доступ громадян і дослідників до інформаційних ресурсів та підвищує ефективність роботи архівних установ. Окреслено нормативно-правові та організаційні засади реалізації проєкту, зокрема створення спеціалізованого модуля «Архів» у структурі Міністерства юстиції та модернізацію системи «Електронні архівні системи (ЕЛАРСИС)». Проаналізовано сучасний стан упровадження «е-Архіву» у 2025 році на загальнодержавному й регіональному рівнях, а також динаміку оцифрування Національного архівного фонду. Зроблено висновок, що попри безпекові виклики, «е-Архів» поступово формує єдиний цифровий простір збереження історичної пам’яті України.
СПЕЦИФІКА ЖАНРУ ІЛЮСТРОВАНОЇ ЕНЦИКЛОПЕДІЇ-ЖИТТЄПИСУ: ДО ПОСТАНОВКИ ПРОБЛЕМИ
У статті здійснено спробу проаналізувати наукові праці теоретиків дитячої біографістики задля з’ясування специфіки жанру ілюстрованої енциклопедії. Аналіз дає підстави твердити, що сьогодні в цій царині плідно працює Н. Марченко. Аспектний аналіз праць історикині засвідчує, що наратив має бути узгоджений із віковими психологічними особливостями реципієнтів, книжка має бути заснована на фактах, які увиразнюють героя оповіді як цікаву особистість. Видання має бути ілюстрованим або містити доповнення іграми, фільмами тощо.
ХАБИ В УНІВЕРСИТЕТСЬКИХ БІБЛІОТЕКАХ ЯК ПРОСТОРИ ІНКЛЮЗИВНОСТІ
У статті досліджуються хаби, зокрема порушуються питання визначення поняття «хаб» і його співвідношення з коворкінгом, значення навчального простору та важливості безпечного середовища в умовах війни, участі бібліотек у створенні хабів, аналізуються приклади функціонування хабів у різних університетах, розглядається досвід студентських ініціатив зі створення хабів, окреслюються рекомендації щодо організації офлайн-хабів цифрової освіти (платформа «Дія.Освіта»), а також розповідається про діяльність смартукриттів CLUST SPACE.
ЕВОЛЮЦІЯ ПОНЯТТЯ «БЛОГ» У ДІАХРОНІЧНОМУ ВИМІРІ (2006–2025 рр.)
У статті простежено розвиток дефініції поняття блог у словникових джерелах та науковому дискурсі протягом 2006–2025 рр. На матеріалі Оксфордського словника та словника Меріам Вебстер проаналізовано зміни в трактуванні блогу, що відображають еволюцію самого феномена – від особистого онлайн-щоденника до багатофункційної медіаплатформи з аналітичним та публіцистичним компонентом. За діахронічним методом окреслено ключові тенденції: відхід від щоденниковості, поява колективних форм ведення блогу, професіоналізація блогінгу, зростання соціально-комунікативних функцій. Зроблено висновок про поступове розширення поняття блогу та стабілізацію його термінологічного поля у 2020-х роках.
ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ МУЗИЧНИХ КЛІПІВ ГУРТУ «ОКЕАН ЕЛЬЗИ»
У статті здійснено спробу проаналізувати музичні кліпи гурту «Океан Ельзи» як маркер еволюції українського культурного простору та розвитку індустрії музичного відео. Показано, що від кінця 1990-х років відеороботи гурту трансформуються від простих сюрреалістичних рішень до складних кінематографічних форм із глибшою драматургією та метафоричністю. Особлива увага приділена періоду після 2014 року, коли у кліпах з’являються соціальні алюзії та документальні елементи, що відображають суспільні зміни в Україні. Аналіз продовжено на прикладі новіших робіт, які демонструють вищий рівень продакшену та наближення до формату короткого метру. У підсумку відеографія «Океану Ельзи» постає як відображення технічного й естетичного розвитку українського кліпмейкінгу та водночас як свідчення збереження художньої ідентичності гурту.
СТИЛІСТИЧНІ ФУНКЦІЇ УРБАНОНІМІВ РОМАНУ ВАЛЕР’ЯНА ПІДМОГИЛЬНОГО «НЕВЕЛИЧКА ДРАМА»
Стаття присвячена аналізу урбанонімів роману Валер’яна Підмогильного «Невеличка драма», їх стилістичному навантаженню у творі з новим типом інтелектуального героя. Особливу увагу зосереджено на дослідженні просторового тла цього художнього тексту, створеного урбанонімами. Доведено, що урбанонімна система роману виступає не лише засобом локалізації, а й важливим інструментом моделювання психологічних, соціальних та символічних рівнів тексту.
ВОЛОНТЕРСЬКИЙ ЛІТЕРАТУРНИЙ ПРОЄКТ «КНИЖКА В БАНЦІ»: АКСІОЛОГІЧНА СТРАТЕГІЯ
У статті здійснено аналіз волонтерського літературного проєкту «Книжка в банці» як стратегії сучасного студентського руху, що має аксіологічний потенціал. Основна увага зосереджена на трансформації процесу просування та продажу книжок за донати на підтримку Збройних Сил України в дієвий механізм популяризації читання та формування громадянських ціннісних позицій.
ПОЕТИКА ОНІМІВ В РОМАНІ ВАЛЕР’ЯНА ПІДМОГИЛЬНОГО «МІСТО»
У статті розглянуто функціонування онімів у романі Валер’яна Підмогильного «Місто». Досліджено поширеність антропонімів та топонімів у тексті, описано історичне походження та типологійні вияви антропонімічних назв. Результати аналізу тексту засвідчують історичну важливість та контекстуальне значення онімів, використаних автором роману.
Авторське право (c) 2025 Анна Акіліна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0
СЛОВОТВІРНІ КАТЕГОРІЇ СУБ’ЄКТА ДІЇ ТА СУБ’ЄКТА (НОСІЯ) СТАНУ В ІДІОСТИЛІ ЛІНИ КОСТЕНКО
У статті розглянуто словотвірні категорії суб’єкта дії та суб’єкта (носія) стану в поетичному мовленні Ліни Костенко (на матеріалі збірки «Триста поезій» та роману у віршах «Маруся Чурай»). Досліджено стилістичний потенціал словотвірних категорій іменника першого непредикативного типу. З’ясовано, що в поетичних творах Ліни Костенко іменники, утворені за допомогою продуктивних суфіксів на позначення суб’єкта дії та суб’єкта (носія) стану, виявляють себе як засоби образотворення, психологізації, оцінності, моделювання історичного й культурного простору тексту. Студіювання праць українських мовознавців (П.Білоусенко, І. Вихованець, К. Городенська, В. Горпинич, А.Загнітко, В.Олексенко, М. Плющ та ін.), а також на власні спостереження над мовою творів Ліни Костенко дало змогу констатувати, що словотвірні категорії іменників із семантикою суб’єкта дії та суб’єкта (носія) стану в проаналізованих поезіях виходять за межі номінативної функції і стають своєрідними маркерами ідіостилю Ліни Костенко, пов’язаного з аксіологічними, етичними й філософськими вимірами художнього світу.
Авторське право (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
АНТРОПОНІМІКОН ТВОРУ В. ШКЛЯРА «ЧОРНЕ СОНЦЕ»
У статті крізь призму антропонімікону проаналізовано онімний простір художнього твору Василя Шкляра «Чорне Сонце», зокрема охарактеризовано позивні військовослужбовців, визначено функції поетонімів у художній мові твору та подано семантичний аналіз власних назв персонажів, ужитих у романі. З’ясовано, що ономастичний простір твору Василя Шкляра є виражальним засобом відтворення подій відповідної епохи, формує образну структуру тексту й відображає індивідуальний стиль мовотворчості автора.
РОЗПІЗНАВАННЯ УКРАЇНСЬКИХ ФРАЗЕМНИХ КОНСТРУКЦІЙ У ВЕЛИКИХ МОВНИХ МОДЕЛЯХ: ПОРІВНЯЛЬНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ CHATGPT, GEMINI ТА CLAUDE
Стаття присвячена дослідженню здатності сучасних великих мовних моделей (LLM) — ChatGPT, Gemini та Claude — розпізнавати українські фраземні конструкції в текстах корпусу ГРАК. Проведено кількісний аналіз частотності вибраних фразеологізмів та емпіричне тестування моделей за трьома критеріями: ідентифікація меж фраземи, інтерпретація її значення та семантично коректне перефразування. Результати свідчать про неоднорідність лінгвістичних стратегій і різну чутливість моделей до частотності фраземних одиниць, що має важливі наслідки для подальшого удосконалення алгоритмів обробки природної мови в українському мовному середовищі.
Авторське право (c) 2025 Єлизавета Григор’єва https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
ПУРИЗАЦІЯ ЯК ОДНА З ТЕНДЕНЦІЙ В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ КІНЦЯ ХХ – ПЕРШОЇ ЧВЕРТІ ХХІ СТОРІЧЧЯ
У статті проаналізовано теоретичні засади вивчення пуризації, висвітлено погляди науковців щодо визначення поняття «пуризм». Виокремлено три основні категорії пуризмів, проаналізовано їх функціонування та здійснено поділ названих одиниць на тематичні групи. Продемонстровано приклади слів у виокремлених категоріях.
ПОНЯТТЯ «ЛІНГВОКУЛЬТУРНИЙ КОД» У МОВОЗНАВЧИХ СТУДІЯХ
У статті розглянуто поняття «лінгвокультурний код», яке є однією з основних категорій антропоцентричної парадигми. Встановлено, що лінгвокультурні коди є системами знаків, моделей і смислів, через які культура отримує мовну форму та ретранслюється в часовому зрізі поколінь. Вітчизняні й зарубіжні дослідники визначили основні підходи до класифікації лінгвокультурних кодів та показали, що коди є фрагментами мовної картини світу, яка впорядковує досвід, цінності та окреслює межі національної ідентичності. Через використання лінгвокультурних кодів носії мови пізнають і структурують реальність, а також зчитують культурний зміст, зафіксований у лексиці, фразеології, пареміях та художньому тексті. Розглянуто культуротвірні, аксіологічні, когнітивні, комунікативні та кумулятивні функції кодів, які визначають їхню здатність бути інструментами для передачі традицій та водночас реагувати на зміни в суспільстві. Визначено типологічну різноманітність лінгвокультурних кодів. Увагу приділено особливостям послуговування кодами в сучасному навковому дискурсі. У статті наголошено, що систематичне вивчення лінгвокультурних кодів дозволяє краще зрозуміти принципи формування національного світогляду. Це також сприяє окресленню шляхів подальшого розвитку лінгвокультурології як інтегративної галузі, що зосереджена на вивченні людини крізь призму мови та культури.
ДІАЛЕКТИЗМИ НА ПОЗНАЧЕННЯ ПРЕДМЕТІВ ПОБУТУ В ЕЛЕКТРОННИХ МАСМЕДІА ПЕРШОЇ ЧВЕРТІ ХХІ СТОРІЧЧЯ
У статті проаналізовано тематичні групи діалектної лексики на позначення предметів побуту в електронних масмедіа першої чверті XXI століття. Виявлено, що в дискурсі сучасної періодичної преси України простежуємо досить часте вживання лексичних і семантичних діалектизмів. У результаті аналізу значного фактичного матеріалу було з›ясовано, що найбільш часте вживання діалектизмів у названих медіа засвідчено в говорах південно-західного наріччя. В північному та південно-східному наріччях такі лексеми застосовуються, але в меншому обсязі.
ТВОРЧЕ ПИСЬМО НА ЗАНЯТТЯХ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ
У статті розглянуто ключові підходи, теоретичні засади та практичні рекомендації щодо розвитку креативного письма, а також проаналізовано дослідження, присвячені цій проблематиці. Запропоновано розробку робочих аркушів для занять. У результаті аналізу теоретичних джерел доведено ефективність використання креативного письма як інструменту розвитку мовленнєвої компетентності студентів.
СОЦІАЛЬНІ АСПЕКТИ УКРАЇНСЬКОЇ ЖЕСТОВОЇ МОВИ
У статті розглянуто соціальні аспекти функціонування української жестової мови (УЖМ) як повноцінної природної системи комунікації. Простежено етапи становлення УЖМ, її офіційний статус, а також сучасний стан використання у сфері освіти й суспільного життя. Особливу увагу приділено ролі громадських організацій і педагогічних ініціатив у розвитку білінгвального підходу до навчання дітей із порушеннями слуху.
ДИНАМІКА УКРАЇНСЬКОМОВНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ РОДИНИ ГРІНЧЕНКІВ (НА МАТЕРІАЛІ ЕПІСТОЛЯРІЮ ТА МАЛОЇ ПРОЗИ МАРІЇ ГРІНЧЕНКО)
У статті проаналізовано стан, формування та динаміку українськомовної ідентичності в родині Грінченків на матеріалі епістолярної спадщини 1883-1890 рр. та малої прози Марії Грінченко (оповідання «Лікар Ісаак» (1890), «Зароблене щастя» (1890)). Простежено процес переходу на українську мову та виявлено типові помилки, характерні ознаки мовної інтерференції в аналізованих текстах Марії Грінченко.
НІМЕЦЬКІ ЗАПОЗИЧЕННЯ І КАЛЬКУВАННЯ В МОВЛЕННІ УКРАЇНСЬКИХ ВИМУШЕНИХ МІГРАНТІВ
У статті досліджено сучасні мовні зміни в мовленні українських вимушених мігрантів у Німеччині, увагу зосереджено на появі нових германізмів і калькованих одиниць. На основі польового матеріалу з Північного Рейну-Вестфалії описано характерні запозичення, їхню граматичну та фонетичну адаптацію, а також соціолінгвістичні чинники, які визначають інтенсивність цих мовних змін. Дослідження демонструє, що інтерференція, окрім лексики, охоплює і синтаксис, відображаючи глибинний когнітивний вплив і процеси щоденної інтеграції українців у німецькомовне суспільство.
ВЛАСНІ НАЗВИ В СКЛАДІ ФРАЗЕОЛОГІЧНИХ ОДИНИЦЬ: СТРУКТУРНО-СЕМАНТИЧНІ І ПРАГМАТИЧНІ ВИЯВИ
У статті здійснено аналіз наукових досліджень, присвячених функціонуванню власних назв у складі фразеологічних одиниць української мови. З’ясовано структуру, семантичні трансформації та культурно-символічні функції онімів у фразеологічних конструкціях. Особливу увагу приділено характеру переосмислення власних назв та їх ролі у формуванні національно-мовної картини України.
ГЕНДЕРНІ СТЕРЕОТИПИ ТА ПАТРІАРХАЛЬНИЙ ДИСКУРС У ФРАЗЕОЛОГІЇ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ
У статті досліджено мовну репрезентацію патріархальної ієрархії в українських фразеологізмах як відображення історично сформованих гендерних стереотипів та соціальних моделей. Фразеологічний фонд української мови розглянуто як консервативний пласт лексики, у якому закріплені традиційні уявлення про поведінкові та соціальні ролі чоловіків і жінок. Особливу увагу приділено семантичним, функціональним і культурним механізмам закріплення патріархальних норм у мовних зворотах. Обґрунтовано, що фразеологізми виконують функції інструмента збереження архаїчних соціальних уявлень, які впливають на сучасне мовлення та культурну свідомість.
МОВНИЙ ПОРТРЕТ ХЕРСОНЩИНИ ЧЕРЕЗ ПРИЗМУ ОНІМНИХ ОДИНИЦЬ
У статті проаналізовано найвагоміші праці дослідників у царині топоніміки. Публікація присвячена дослідженню рідного краю через ойконімні одиниці, прокоментовано такі власні назви: Херсон, Гола Пристань, Каховка, Олешки, Скадовськ (астіоніми); Чонгар, Воскресенка, Новотроїцьке (комоніми); найменуванню Чорного та Азовського морів (пелагогіми); річку Дніпро (потамонів); Бирючий острів (інсулонім). Особливу увагу приділено моєму рідному селу - Воскресенка, з’ясовано та систематизовано назви вулиць (годоніми) та прилеглих топонімів.
РЕЦЕПЦІЯ ТВОРЧОСТІ ДОННИ ТАРТТ У ЗАРУБІЖНОМУ І УКРАЇНСЬКОМУ ЛІТЕРАТУРОЗНАВСТВІ
У статті здійснено огляд літературознавчих розвідок, присвячених дослідженню творчості Донни Тартт, зокрема романів «Таємна історія», «Маленький друг», «Щиголь». Виокремлено пріоритетні напрями студіювання: інтермедіальність та алюзивність роману «Щиголь» у працях О. Козій, Т. Кушнірової, Ю. Шульженко; наративні стратегії та проблема «хибного наративу» (А. Твідді), тема контролю в «Таємній історії» (М. Ґріп), а також екзистенційно-естетична парадигма роману «Щиголь» (Л. Радичова.). Окреслено перспективи подальших досліджень.
РЕЦЕПЦІЯ ТВОРЧОСТІ А.С. БАЄТТ В УКРАЇНСЬКОМУ ЛІТЕРАТУРОЗНАВСТВІ
У статті здійснено огляд наукового доробку українських літературознавців, присвяченого творчості британської письменниці А.С. Баєтт. Зауважено, що попри вагомий статус авторки у світовому літературному процесі, українська рецепція її прози перебуває на етапі становлення. Узагальнено ключові розвідки (О. Анненкова, О. Бойніцька, Д. Дроздовський, А. Шевкун та ін.), у яких творчість А.С. Баєтт розглядається крізь призму постмодерніської поетики, феміністичної критики, інтертекстуальності, історіографічного метароману та студій перекладу. З’ясовано, що дослідницький фокус зосереджується на романах «Одержимість» («Possession») та диптиху «Янголи і комахи» («Angels & Insects»), тоді як пізня романістика та мала проза потребують досліджень. Окреслено перспективи подальших студій, які полягають у поглибленні перекладознавчих аспектів та розширенні методологій для цілісної інтеграції творчості А.С. Баєтт в українське літературознавство.
П’ЄСА О. МИКОЛАЙЧУКА-НИЗОВЦЯ «ЗНІМІТЬ З НЕБЕС ОФІЦІАНТА, АБО НАВІЩО НАМ ТОРІШНІЙ СНІГ»: СПРОБА ТЕКСТОЛОГІЧНОГО ПРОЧИТАННЯ
Стаття присвячена текстологічному аналізу двох редакцій п’єси Олега Миколайчука-Низовця «Зніміть з небес офіціанта, або Навіщо нам торішній сніг», що дозволяє простежити еволюцію авторського стилю та драматургічного мислення. У центрі уваги – порівняння лексичних змін, структурних доповнень і розширеного ремаркового шару, який суттєво впливає на формування сценічної логіки, психологічної мотивації персонажів і темпоритму п’єси. Залучено інтерв’ю драматурга, що дає змогу реконструювати творчу лабораторію автора та його розуміння драматургії як відкритої системи, здатної змінюватися відповідно до соціальних викликів і досвіду глядача. Аналіз дозволяє визначити місце твору в контексті сучасної української драматургії «перехідної доби» та окреслити перспективи його сценічних інтерпретацій, у яких текст постає як багатошаровий і рухомий драматичний організм. Дослідження виконано в межах навчального проєкту під час опанування дисципліни «Текстологічний практикум».
ЕМІГРАЦІЯ КРІЗЬ ПРИЗМУ ГЕНДЕРУ (ЗА ПОВІСТЮ МАРІЇ КОВАЛЬСЬКОЇ «ГАННА»)
У статті проаналізовано художню репрезентацію жіночого еміграційного досвіду в повісті Марії Ковальської «Ганна» на основі гендерного підходу. Основну увагу зосереджено на аналізі образу головної героїні, Ганни, як символу перехідної ідентичності, що балансує між традиційними культурними приписами та прагненням до модерної самореалізації. Дослідження показує, що повість відображає не лише історичні реалії життя українських жінок у таборах для переміщених осіб, а й глибинні трансформації гендерних ролей, спричинені соціокультурною кризою вигнання.
ГЕНДЕРНІ РОЛІ ТА ІДЕОЛОГІЧНІ МОДЕЛІ У ПОВІСТІ ОЛЕНИ ЗВИЧАЙНОЇ «СЕЛЯНСЬКА САНАТОРІЯ»
У статті проаналізовано художнє відображення гендерних ролей і ідеологічних моделей у повісті Олени Звичайної «Селянська санаторія». Досліджено механізми конструювання жіночих і чоловічих образів через призму протистояння між українським націоналізмом та радянською ідеологією. Особливу увагу приділено аналізу засобів творення персонажів (зовнішність, мова, практики бажання) та їхньому зв›язку з авторською ідеологічною позицією. Виявлено бінарну опозицію між традиційними українськими цінностями та радянською моделлю «нової жінки», що визначає систему оцінок у творі.
ПОЕТИКА ЖІНОЧОГО ДОСВІДУ В ЛІРИЧНІЙ ПРОЗІ ОЛЬГИ КОБИЛЯНСЬКОЇ ТА УЛЯНИ КРАВЧЕНКО
Стаття присвячена аналізу наукової рецепції поетики жіночого досвіду в ліричній прозі Ольги Кобилянської та Уляни Кравченко. Актуальність теми дослідження зумовлена зростанням інтересу до жіночого письма та ролі письменниць у формуванні модерної української суб’єктивності. Метою статті є з’ясування особливостей рецепції художнього моделювання внутрішнього світу жінки в ліричних мініатюрах авторок. У роботі проаналізовано ключові емоційні стратегії, символічні структури та образні моделі жіночого досвіду в інтерпретації представників фемістичної критики і гендерного літературнознавства. Визначено спільні та відмінні риси у творчих підходах письменниць. Перспективами подальших досліджень є вивчення медіаінтерпретацій ліричної прози та розширення порівняльного аналізу в контексті європейського жіночого письма.
ЕВОЛЮЦІЯ ІДЕЙНО-ТЕМАТИЧНОГО КОМПЛЕКСУ В ЖІНОЧІй КОМБАТАНТСЬКІЙ ПРОЗІ (НА МАТЕРІАЛАХ ТВОРІВ Л. ФОЇ ТА Л. ІЛЬКІВ)
У статті продемонстровано зміни, які відбулися у зображенні війни та людини в жіночій комбатантській прозі на матеріалі творів Людмили Фої та Лідії Ільків. Проаналізовано, як авторки розкривають феномен людини в граничній ситуації. Показано спільні й відмінні риси художнього бачення двох авторок: у Фої домінує мотив фізичної жертви й національно-повстанська етика, у Ільків — духовно-психологічні переживання війни у сучасному контексті.
ОСОБЛИВОСТІ РЕПРЕЗЕНТАЦІЇ ОБРАЗУ ПЕРСЕФОНИ В РОМАНІ СКАРЛЕТТ СЕНТ-КЛЕР «ДОТОРК ТЕМРЯВИ»
У статті досліджується репрезентація образу Персефони в романі С. Сент-Клер «Доторк темряви» крізь призму класичної міфології та сучасного фентезі-наративу. Простежуються етапи трансформації героїні, її емансипація, здійснюється інтерпретація архетипу жінки-жертви. Визначається специфіка зображення образів-персонажів, передовсім стосунки Персефони з Гадесом та Деметрою. символіка темряви, нарциса. Увагу зосереджено на феміністичній рецепції образу Персефони в контексті сучасної літератури.
ПОВІСТЬ-СПОГАДИ ПРО МИКОЛУ ЗЕРОВА «НЕЗАБУТНЄ, НЕМЕРКНУЧЕ» А. ЦІВЧИНСЬКОЇ: ОСОБЛИВОСТІ КОМПОЗИЦІЇ І НАРАЦІЇ
У статті на підставі аналізу композиційних та наративних особливості повісті-спогадів Алли Цівчинської «Незабутнє, немеркнуче» розкрито особливості жіночого біографічного письма. Зосереджено увагу на таких аспектах, як: тематична специфіка жіночих біографічних творів, використання гетеродієгетичної нарації у ході змалювання особистої історії, фрагментарна структура твору як принцип композиції спогадів у повісті.
СПЕЦИФІКА СТВОРЕННЯ КОМІКСУ В ЕПОХУ ДІДЖИТАЛ МОДЕРНІЗМУ: КЕЙС «СУДОВИЙ АКТ»
У статті проаналізовано процес створення сучасного графічного роману від концепції до фінальної реалізації в умовах нової культурної парадигми. Дослідження базується на теорії діджитал модернізму, яка переосмислює традиційні підходи до авторства та творчості. На прикладі авторського проєкту «Судовий Акт» розглянуто специфіку побудови нуарного наративу, робота з архітектонікою коміксу та роль автора як куратора візуальних смислів. Генеративний штучний інтелект (GenAI) у дослідженні представлено як актуальний інструмент доби, що дозволяє реалізувати повний виробничий цикл графічного наративу однією особою, долаючи технічні бар’єри та відкриваючи нові можливості для експериментів із формою.
МІЖ ЖИТТЯМ І ТЕКСТОМ: АВТОБІОГРАФІЧНІ МОТИВИ У ПРОЗІ ІРИНИ ВІЛЬДЕ
У статті досліджено автобіографічний вимір прози Ірини Вільде, зокрема механізми проникнення особистого досвіду, приватних переживань та соціокультурних умов у художню тканину її творів. Проаналізовано, як письменниця інтегрує власну біографію в літературний наратив, моделюючи жіночі характери, простір галицького міста, проблематику родинних стосунків і травматичного досвіду міжвоєнної доби. Узагальнено критичні студії, що трактують прозу Вільде як форму художнього самовисловлення, і з’ясовано, які елементи її життєпису стають структуротворчими для романів «Сестри Річинські», циклу «Метелики на шпильках» та ранньої новелістики. У статті простежено динаміку співвідношення факту та художньої трансформації, а також підкреслено значення автобіографічних мотивів для творення жіночого письма й формування індивідуальної авторської манери Вільде.